![03 06 24 Mano ukio prenumerata 2024](/media/public/1d/e9/1de9f85c-6c94-4b39-80f1-b9331e0d2767/a1_prenumeruok_24_06.jpg)
![23 04 15 Gauti naujienas mobili žurnalas](/media/public/16/c6/16c66d80-20dd-4560-910d-50aeb092f915/naujienlaiskis_mob_456x177.jpg)
- Dr. Elena SURVILIENĖ, LIETUVOS SODININKYSTĖS IR DARŽININKYSTĖS INSTITUTAS
- Mano ūkis
Pupelių deguliai (antraknozė)
Deguliai (sukėlėjas Colletotrichum lindemuthianum (Sacc. et Magn) Briosi) - labai išplitusi žalinga pupelių liga. Grybas pažeidžia augalo antžemines dalis per visą vegetaciją. Liga žalingiausia daigams. Įdumbančios pailgos rudos dėmės atsiranda jau ant skilčialapių. Pažeisti daigai žūsta, susidaro antrinės infekcijos židiniai. Vėliau apsikrėtusių augalų lapai, lapkočiai, stiebai būna išmarginti rudomis įdumbančiomis tamsesniais kraštais dėmėmis.
Ant ankščių dėmės apskritos, giliai įdumbančios, apjuostos rausvai rudu ar gelsvu apvadu. Pažeistose augalo vietose, daugiausiai ankščių dėmėse, susidaro smulkūs balzgani ar rausvi kūneliai – acervuliai. Liga plinta sporomis, kurias dideliais atstumais perneša vėjas, lietaus lašai, vabzdžiai. Pupelės deguliais labiau apsikrečia vėjuotu lietingu ar ūkanotu šiltu (temperatūra 13-260C, optimali - 200C) oru. Sergančių pupelių ankštyse išauga apsikrėtusios, su rudomis dėmėmis sėklos. Grybas jose išlieka gyvybingas iki 9 metų.
Apsauga. Tame pačiame lauke pupeles auginkite ne anksčiau kaip po 3-4 metų; parinkite saulėtus, vėjo perpučiamus plotus; nesutankinkite pasėlio; sėkite sveikas, beicuotas sėklas. Esant reikalui, pasėlį apdorokite fungicidais.
Pupelių juodligė
Juodligės sukėlėjas pusiau saprofitinis grybas Cladosporium herbarum Lk. puola nusilpusius augalus, ypač pupinių amarų apniktas pupeles, nes lipnios amarų išskyros yra labai gera terpė juodgrybiui vystytis. Sergančių pupelių ankštys, stiebai pasidengia tamsiai žaliomis, beveik juodomis apnašomis. Juodligė gali labiau išplisti ten, kur pupelės auga per tankiai, dėl per didelės drėgmės. Juodligės sukėlėjas žiemoja augalų liekanose ir apkrėstose sėklose.
Apsauga. Per gausiai netręškite augalų; nuėmę derlių, giliai suarkite dirvą; vegetacijos metu naikinkite amarus.
Sitonai
Sitonai (Sitona lineatus L.) kenkia įvairiems ankštiniams augalams, labiausiai žirniams, pupelėms, vikiams ir lubinams. Sitonai – tai 3-5 mm ilgio pilkšvi vabalai. Jų antsparniai su vagutėmis. Priekinėje galvos dalyje turi straubliuką. Kenkti pradeda anksti pavasarį. Vabalai išgraužia lapų minkštime gana taisyklingas apvalias iškandas (vienas vabalas per dieną sugraužia apie 6 mm2). Gali apgraužti ir daigų augimo kūgelį, todėl sitonai žalingi jaunam pasėliui. Vabalai maitinasi apie 1,5 mėn.
Birželio mėnesį patelės dirvos paviršiuje arti augalų deda aguonos grūdo dydžio, balsvos spalvos kiaušinius. Po kelių valandų sudėti kiaušiniai pajuoduoja, ir juos sunku pastebėti dirvos paviršiuje. Lervos iki 5 mm ilgio, susirietusios, be kojų, su rusva galvele. Išsiritusios jos esti labai judrios, greitai įsiskverbia į dirvą ir graužia šaknis ir šaknų bakterinius gumbelius. Sitonų žalingumas padidėja, kai pavasarį orai nepalankūs augalams augti (vėsu, trūksta drėgmės). Žalingumo slenkstis – 15-20 vabalų 1 m2, kai augalai dar neturi 4 tikrųjų lapelių.
Apsauga. Svarbiausia beicuoti sėklas.
Pupeliniai grūdinukai
Pupelinių grūdinukų (Acanthoscelides obsoletus Say) suaugę vabalai būna 2-3,5 mm ilgio, platūs, kresni, rudai pilkšvi, kūnai apaugę tankiais gelsvai žalsvais plaukeliais.
Patelės deda ant pupelių grūdų arba maišų paviršiuje baltus pailgus kiaušinius. Lervos storokos, pakumpusios, balzganos, apaugusios ilgais plaukeliais. Jos apie mėnesį vystosi pupelės viduje, kur išgraužia ertmę ir užpildo ją savo ekskrementais. Prieš virsdamos lėliukėmis, jos išsigraužia iki pat lukšto, kuriame matomas „langelis“, tamsesnis už sveiką grūdo audinį. Vienoje pupelėje gali būti kelios grūdinuko lervos. Kenkėjas vystosi ir žiemoja tik patalpose, kur temperatūra aukštesnė negu 120C. Žalingumo riba: kai 4 m2 plote aptinkame vieną grūdinuko patelę arba sugauname graibštu 10 vabalų per 100 kartų.
Apsauga. Saugokite, kad grūdinukų nepatektų į sandėlius; sandėlius dezinfekuokite; pupeles laikykite vėsiose patalpose (ne aukštesnėje kaip 100C temperatūroje).
Pupiniai amarai
Dažnai pupelių pasėliuose aptinkami pupiniai amarai (Aphis fabae Scop.) Suaugėliai ir sparnuoti, ir besparniai yra apie 2,4 mm ilgio, juosvi, tamsiai rudo ar žalsvo atspalvio. Lervos žalios. Nimfų šonai išmarginti baltomis vaškinėmis dėmelėmis. Tai plačiai paplitęs kenkėjas, gali kenkti ir laukuose, ir šiltnamiuose. Dažniausiai pažeidžia runkelius, burokėlius, špinatus, pupas, pupeles ir daugelį kitų augalų.
Iščiulpti lapai susiraukšlėja, augalai skursta, žiedai nubyra, stiebai iškrypsta. Be tiesioginės žalos, pupiniai amarai pavojingi ir kaip virusinių ligų platintojai.
Pupiniai amarai yra dvinamiai. Pavasarį, kai vidutinė temperatūra pasiekia 7-9°C, iš peržiemojusių kiaušinių pradeda ristis amarai. Žiemoja plika akimi sunkiai įžiūrimi juodi, blizgantys kiaušiniai ant ožekšnių, putinų, jazminų. Iki vasaros pradžios amarai minta šių augalų lapų sultimis, čia išsivysto 2-3 besparnių amarų generacijos. Vėliau kolonijose atsiranda sparnuotos patelės, kurios perskrenda ant žolinių augalų ir veisiasi iki pat rudens.
Per vasarą gali užaugti daugiau kaip 10 amarų generacijų. Pavasarį ir vasarą šie kenkėjai veisiasi partenogenetiškai, tik rudeninė generacija yra dvilytė. Jeigu pavasaris ankstyvas, šiltas ir iš peržiemojusių kiaušinių gausiai išsirito amarų, tikėtinas didesnis pupinių amarų išplitimas ir žala.
Apsauga. Naikinkite arti pasėlių augančius krūmus, piktžoles; pastebėję pirmuosius amarų židinius, pasėlius purkškite insekticidais ir aficidais.
Daiginė muselė
Daiginė muselė (Delia platuma Meig.) kenkia pupelių, žirnių, agurkų ir kitų augalų daigams. Tai nedidelis, 3-5 mm dydžio, pilkas, dvisparnis vabzdys. Priešnugarėlėje turi tris išilgines tamsiai rudas juosteles. Muselės pradeda skraidyti pavasarį, žydint vyšnioms. Patelės deda baltus, pailgus, apie 1 mm ilgio kiaušinius šalia dygstančių augalų. Išsiritusios lervos minta irstančiomis organinėmis medžiagomis (todėl daug jų randama šviežiai mėšlu patręštose dirvose), dygstančiomis sėklomis bei daigais. Pasėtos sėklos nesudygsta, jose randamos įsigraužusios baltai murzinos spalvos, begalvės ir bekojės lervos. Jos išauga iki 7 mm, priekinis jų kūno galas smailus, užpakalinis – bukas. Daigų stiebeliuose ir lapeliuose lervos išgraužia landas. Pažeisti daigai džiūsta ir nunyksta. Dažnai nudžiūsta augimo kūgelis.
Per metus išsivysto dvi kenkėjo generacijos, žalingesnė yra pirmoji. Labiau nukenčia daigai, kai dėl nepalankių oro sąlygų užsitęsia sėklų dygimas ir daigų augimas. Žiemoja lėliukės viršutiniame dirvos sluoksnyje.
Apsauga. Beicuokite sėklas; daržovėms skirkite greitai įšylančias ir iš anksto patręštas dirvas; sėklų dygimo ir daigų augimo metu pasėlį uždenkite agroplėvele.
Pupelėms, kaip ir kitoms daržovėms, gali kenkti polifaginiai kenkėjai - paprastoji voratinklinė erkutė (Tetranychus urticae Koch.), paprastoji pievinė (Lygus pratensis L.) ir žalioji pievinė (Lygocoris pabulinus L.) blakės.